A, domnule George, ajutați-ne!
Repede, repede, ajutați-ne!
Îmi pare rău.
S E V E R A N C E
Traducerea și adaptarea: LOVENDAL E-mail: ovidiu_iacob@yahoo.com
Verificarea textului: SHAKTI E-mail: red_roxana84@yahoo.com
www.subs.ro - Site-ul cu cele mai NOI SUBTITRĂRI!
Bună. Numele meu este George Cinders,
și sunt președintele lui "Palisade Armament".
Avem succes în a oferi libertatea,
și în a opri terorea.
Lucrăm mult pentru a oferi o tehnologie de ultimă oră.
Notă: Trebuie să-l felicităm pe George pentru excelenta prezentare.
Nu, schimbă. Spune că e o prezentare "fabuloasă".
Timp de 35 de ani, noi aprovizionăm cele mai mari țări ale lumii
cu cele mai avansate arme.
Deci, când veți vedea acest simbol...
veți ști că vă aflați în siguranță.
Avem birouri în New York, Londra, Tokyo, peste tot în lume.
Femei balcanice. Accesul permis.
Haide, continuă. Haide, haide...
Ce faci acolo?
Îmi ofer un cadou pentru ziua de naștere.
Bine Tim...Mai puțină vorbă, te rog.
Îi mai pasă cuiva de strategia noastră de marketing?
Mie îmi pasă.
Și acum, mina noastră de teren CRM 114, "detonatoarea unui pluton militar",
cea pe care revistele au numit-o: "Cea mai destructivă armă a anului".
Arme în care poți avea încredere. Dispozitive anti-personal în care
te poți baza. Asta înseamnă încredere, asta înseamnă siguranță.
Asta înseamnă Palisade.
Așa cum am mai spus, echipa noastră este dedicată celor din Europa de est,
aducând un mesaj al lui Palisade către voi.
Și sunt cât se poate de încântați.
Richard, de ce toate actrițele din videoclip sunt albe?
- Nu toate sunt albe. - De fapt, sunt blonde.
E doar o coincidență, atât.
Ooo...Și dacă toate ar fi negrese, și asta ar fi o coincidență, nu?
Care este problema ta mai exact?
Nu vezi ce videoclip ai făcut?
- Richard, Richard. - Da, da. Vezi acolo?
Vezi că te înșeli.
Acesta este un P40V5.
O da, OK. E ceva foarte sensibil.
Nu-i amuzant, Harris.
Libertate...Democrație...Justiție. Cu "Palisade Defence",
noi vom câștiga războiul împotriva terorismului.
- Foarte emoționant. - Mulțumesc, Harris.
E vorba de un scurt-circuit electric.
- Vine pompierul! - Gordon, stai jos!
Pompierul stă jos.
Nu mai fumați!
- Da, da, știu. - Nu mai fumați!
Hei Billy, care-i planul?
O, da. George ar trebui să ne aștepte cu mâncarea.
- Bine. Și aia? - Se află în geanta maro.
OK.
Îți dau 50 de dolari dacă termini cu molfăitul.
Am cumpărat niște ciuperci speciale, de la un vânzător ambulant de pe stradă.
Am dat 20 de euro pe ele, și uite câte mi-a dat.
- Arată scârbos. - Da, desigur. Sunt ciuperci magice.
Și de unde știi tu că nu au fost culese de pe marginea drumului
și ți le-au vândut ție?
Nu...Uite cum arată.
Dacă le mănânci, ai să înnebunești.
Cred că am mai mâncat înainte, și îți conferă o stare de relaxare.
Și dacă te înșeli?
Atunci voi fi undeva departe, făcând nebunii.
- Hei, ce s-a întâmplat? - Ești bine?
- Ești bine, Jill? - Da.
- Drumul e blocat. - Are cineva nevoie de primul ajutor?
Poate că eu, în 20 de minute.
Am putea ieși pe-aici.
Dar...Nu înțeleg ce spui, dar drumul este OK.
Dar...Dar cele două drumuri se unesc din nou. Privește!
E doar o deviație!
Haide, Richard!
Bine. E destul.
Nu voi tolera un asemenea comportament neprofesionist. Ai auzit?
Ai fost angajat ca să conduci, așa că ai să conduci, amice! E clar?
Abilități minunate în a face față situațiilor. Chiar a funcționat tare...
Știu că pe hartă nu apare departe, dar totul depinde de scara hărții.
- Și care este scara? - Nu este trecută pe hartă.
Ei bine...De obicei un inch înseamnă o milă, nu?
- Nu... - Dar vom presupune că așa e.
Bine, putem presupune, dar mai sigur să nu o facem.
La toate hărțile pe care le-am văzut, un inch înseamnă o milă,
și tu îmi spui că n-am văzut nici o hartă?
Nu, sunt sigur că ai cunoștințe excelente despre hărți.
Numai că 1 inch ar putea fi 2 mile sau 10.
- Vă spun la revedere. Mă duc la hotel. - N-o să faci așa ceva.
Atunci arată-mi cabana unde vom sta.
Se află o milă mai jos pe drumul acela.
Nu, nu, nu, lasă-mă. Nu mă asculți. Nu mă merg pe jos!
Hei, hei...Trebuia să fie un weekend de lucru în echipă.
Ei bine, poate îi spui asta lui Richard, pentru că el vrea să facă
un weekend de plimbat.
Hei, oprește autobuzul! Oprește!
Oprește autobuzul! La naiba.
Oprește...Haide măi!
La dracu!
Ce-a fost asta?
Scuze.
- Probabil că doar un urs. - Doar un urs?
- Nu sunt urși în Ungaria. - Ești sigur?
Da.
Presupunem că ne aflăm încă în Ungaria...
Dacă se trece granița în România, acolo se găsesc urși.
În Serbia, nu sunt sigur dacă sunt.
Foarte interesant, Richard.
Urșii necesită un fel de pașaport ca să treacă granița?
- Mai bine ți-ai controla vorbele! - Sau ce?
- Vă rog... - Nu, sau ce?
A sunat destul de departe.
Da. Dacă a fost un urs, ceea ce nu a fost de fapt, s-a îndepărtat.
Haideți.
Richard, cred că ar trebui să stăm pe drumul principal.
Nu, nu. Pe aici e mult mai rapid. Haideți.
Richard ăsta...
M-am pișat pe mine.
- Ce? - Atinge și tu.
- Ei bine, pare OK. N-am să te ating. - M-am pișat pe pantaloni.
Tocmai am spus că nu cred asta. Ce e cu tine?
Atinge.
Ești bine, ești bine.
OK...Deci, dacă am presupune că 1 inch nu este 1 milă,
care e scenariul cel mai rău?
1 inch să corespundă la 1.000 de mile.
Acesta e Steve.
Se joacă cu noi, dar a încurcat-o.
O, nu!
Ar trebui...să-i așteptăm pe ceilalți.
Steve...ești bine, omule?
Isuse!
Steve?
Am văzut pe cineva.
Pe cine?
- Nu știu. - Ce s-a întâmplat?
S-a întâmplat un lucru ciudat, da?
Vream să fac pipi.
Așa că mi-am dat jos pantalonii pentru că abia mă abțineam.
Când mă pregăteam să mă piș, am văzut un om cu o cagulă pe el
și cu o valiză... Nu! Mai mult era ca o geantă de călătorie.
Deci, voi ați apărut...
Steve.
- Da. - Ciupercile.
- Care ciuperci? - Care le-ai mâncat. Te-au înnebunit.
- Ai grijă de el, OK? - Da.
Ascultă...
Știu că suntem prieteni, dar...
dacă te mai uiți la cuculețul meu încă o dată, te sparg.
Despre ce vorbești? Nici măcar o dată nu m-am uitat la scula ta.
Întoarce-te...
OK toți. Pregătiți-vă să zâmbiți.
- Nu e minunat? - E un jaf.
- La ce te-ai aștepta? La un Hilton? - Hilton ar fi minunat.
Ne aflăm la țară.
- Doar nu vei sta aici, nu-i așa? - Nu, voi dormi în peșteră.
Ce caracter.
E cineva în pădure.
Da. Ai mai spus asta. Haide. Haide!
- Nu e locul care trebuie. - Ba e locul care trebuie.
- E clar că nu e locul care trebuie. - E locul care trebuie! Billy.
Ei bine...este doar o cabană pe hartă, deci, cred că...
Mulțumesc.
Aceasta...e doar o cabană.
Locul acesta e fantastic!
Steve! Steve! E doar o frânghie... e doar o frânghie.
"Dragă echipă...Drept mulțumire pentru cele 3 săptămâni pe drum..."
"George și cu mine, vă invităm să vă alăturați unui weekend
de muncă în echipă, în cabana de lux nou achiziționată de către Palisade".
"Cabana de lux..."
OK, OK, OK, ascultați toți. Aceasta nu este o vacanță.
Face parte din treburile de servici.
Și weekendul muncii în echipă, dacă nu știți, face parte din servici.
Aceasta este ocazia de a ne cunoaște mai bine între noi.
Desigur că și ne vom distra... "paintball", orientare...
- Construirea de poduri. - Construirea de poduri.
Trebuie să profităm la maximum din acest weekend.
Dar pentru asta, trebuie să lucrăm împreună.
Richard, am o idee...
Nu pot pronunța "succes" fără voi.
Tu...
Și tu.
"Succes" are doar de un singur "u".
Ei bine...
Trebuie să fie pus un soldat ca să-i omoare pe toți.
Acum...George dorește ca noi să fim cea mai bună echipă posibilă.
Și asta înseamnă...
...în locul în care o facem. Ei bine, gândiți-vă la asta.
Poate că...
Este această șansă. S-o facem să fie șansa noastră.
Ia explică-mi și mie...cum va ajuta rahatul ăsta să vindem mai multe arme?
Ce?
În tot ce-am întrebat, nu pari așa de fericit.
- Încerc să fiu pozitiv. - Nu, nu ești.
Ești ca un câine luptându-se cu propria coadă.
Nu a fost un compliment.
Uită-te după un generator de energie.
Dosar nr...Arhivă...
Ai niște batoane de ciocolată în geantă? Gordon?
Da. Așteaptă puțin.
Alo?
- O, nu... - Mai bine te-ai culca puțin.
Cred că da.
Maggie?
Pe tine te așteptam, Richard.
Vreau să mi-o tragi.
Serios?
Adică...mi-ar place...
Trage-mi-o acum și trage-mi-o tare.
OK.
Dar...
Ce se întâmplă?
Maggie?
Abilități nemaipomenite de conducere mai ai, sculă ce ești! De clasă mondială!
Nu-mi vine să cred.
Nu aveam nici o idee că Palisade e așa implicată în Europa de Est.
Glumești, nu-i așa?
- Unde le-ai găsit? - Le-am găsit lângă generator.
- Erau lăsate pe-acolo. - Sunt toate în limba sârbă.
Asta nu înseamnă că provin de la un azil.
Haide. Dar nu poți să spui nici contrariul, nu?
Ce azil?
Pune deoparte cărțile acelea, Jill.
Ia priviți aici.
Specialitatea mea.
Miroase frumos.
- Vrei să mănânci, Magie ? - Nu, mersi. Nu mi-e foame.
OK...Haideți să ne umplem burțile. Jenny, dă-mi niște linguri, te rog.
- Hei, Steve...Te simți bine? - Nu, sunt nervos.
- Tot te simți drogat? - Nu.
De ce ești dezbrăcată?
Harris, vorbeai despre azil.
Ce azil?
Harris crede că provin de la un azil de nebuni.
- Serios? - Nu.
Haide, Harris. Vorbește-ne despre azil.
Sigur vreți să vă spun despre asta? Pentru că e destul de înfricoșător.
- Îmi asum riscurile. - OK...OK.
Povestea începe cu mult timp în urmă, înainte de primul război mondial.
O, te rog...
Când filmele erau mute și femeile mai tăcute.
Guvernul a primit plângeri ciudate de la cei aflați în azil...
Așa că au trimis un inspector pentru a verifica.
A ajuns noaptea târziu ca să vadă ce se întâmplă.
Ce se întâmplă?
Totul părea OK, până când au fost auzite niște țipete.
Totul nu era OK... Totul nu era deloc OK.
Cei închiși urlau ca nebunii să fie lăsați să iasă.
Apoi și-a dat seama ce se întâmplase.
Prizonierii ieșiseră și îi închiseseră pe doctori.
Și apoi a urmat el la rând.
A încercat să vorbească cu ei, dar totul era inutil.
Ia ghiciți pe cine au chemat ca să rezolve problema?
Pe noi.
Palisade a furnizat un gaz ucigător care a fost împrăștiat.
Toți au fost uciși. A fost un masacru.
Însă unul de la azil a supraviețuit.
Și a jurat să ucidă orice angajat a lui Palisade care va fi pe acolo.
Moarte lui Palisade!
Se spune că mai e în libertate.
- Deci, ăsta era lucrul înfricoșător? - Ei bine, era la momentul său...
Credeți sau nu, există ceva adevăr în povestea aceasta.
- Atunci mai degrabă... - Numai puțin.
A apărut la începutul anilor '90 când fostul URSS s-a destrămat.
Locuri ca acestea erau locuri de detenție pentru criminalii de război.
Pentru soldații cărora le plăcea să ucidă ceva mai mult.
Erau nebuni.
Distrugeau casele sătenilor, îi ardeau pe oameni de vii, trăgeau în țeapă...
Erau niște sălbatici.
Sălbatici bine antrenați.
Guvernul i-a închis, încercând să-i vindece, dar fără folos.
Unii au scăpat, ascunzându-se în niște clădiri abandonate din apropiere.
Dar nu pentru mult timp.
În mod clar că nu Palisade i-a omorât,
ci guvernul lor.
Dar noi am fost cei care le-am livrat armele.
Ei Harris...Dacă cineva ar supraviețui,
ultimul lucru la care s-ar gândi ar fi răzbunarea.
- Și la ce s-ar gândi? - La supraviețuire.
La a nu fi capturați.
Tipii aceștia sunt criminali de război, nu?
Scuzați-mă că vă întrerup, dar locul acesta este o cabană.
OK? Nu este un ospiciu, nu este o închisoare, ci o cabană.
Era o cabană de făcut sex.
- Desigur. - Era pe vremuri.
Vorbesc serios...
În anii '60 acest loc era un spital pentru bogații bătrâni.
Și infirmierele erau niște gagici fierbinți ce arătau bestial.
Oricum...trebuiau să stea numai aici și se simțeau destul de singure.
Așa că ele au încercat să și-o tragă cu acei moșnegei...
dar ăștia nu erau în stare de nimic.
Așa că au decis să se consoleze între ele.
Dar într-o zi a apărut un băiat, frumos și drăguț ca mine.
Nu l-au scăpat din ochi... l-au răsfățat...
Și după aceea, și-au tras-o cu el.
- Tu iei vreodată ceva serios în viață? - Ecstasy-ul și marijuana.
- Hei băieți, ce mai faceți? - Bine.
Ai visat frumos?
Da.
Harris...
- Bună, Magie. - Bună.
Nu mănânci?
De ce sunteți toți obsedați cu ce mănânc eu?
- Nu sunt atât de slabă. - Nu, nu, nu...Nu spuneam asta.
Numai că o să ai nevoie de energie pentru jocurile de echipă.
Adică...tu ești perfectă așa.
Și...când am spus "perfectă" nu am spus-o cu o conotație sexuală.
Adică "perfectă" în mod natural.
Ca și cum ar fi o altă femeie care să spună că ești perfectă...da?
Ca de la femeie...la alta.
Nu că m-aș gândi la așa ceva...
Sau...e ceva greșit în asta?
Un asemenea gând...
Sau...orice...
Continuă, încă te putem vedea.
- Se pare că ți-ai pierdut un dinte. - Nu e al meu!
- Nu este dintele meu! - Poate că e un cățel de usturoi.
Ți se pare că arată ca un cățel de usturoi?
- O să vomit! - Poate că e un dinte de vacă.
Vacile au dinți de aur?
Cine a făcut plăcinta?
N-am făcut-o eu, am găsit-o.
- Ce!? - Am găsit-o!
- Ai găsit o plăcintă? - Aluatul gata preparat.
Răsuflu ușurat.
- Isuse! - Scârbosul naibii!
OK...Liniștiți-vă toți.
- Haide Jill. Jill, hai cu mine. - Mi se face rău.
Hei, îmi pare rău față de toți. Am crezut că e un cadou de bun venit.
- De la cine? - Nu știu!
De la George.
George nu ar oferi o plăcintă.
Nimeni nu a fost pe-aici de luni de zile. Uitați-vă la locul acesta.
- Am pus-o la cuptor timp de o oră! - Ai avut instrucțiuni?
Nu, dar este o plăcintă!
Nu toate plăcintele se țin în cuptor o oră!
- De unde ai scos chestia asta? - La naiba cu ea!
Da. OK, bine. Uitați ce...o arunc! Duc plăcinta, o arunc!
Bine. Mă face să mă simt mai bine.
- Noapte bună, dragule. - Noapte bună.
Ah! Rahat.
Bună.
Hei! Hei, hei, hei!
- Ce este? Ce s-a întâmplat? - Era un bărbat la fereastra mea!
- Ce s-a întâmplat? - Am văzut pe cineva.
- Ce se întâmplă? - Jill a văzut pe cineva la fereastră.
- Pe cine? - Cum arăta?
- Avea o mască. - N-ai mâncat cumva ciuperci de-ale mele?
Taci din gură! Gordon, ai ceva ca s-o calmezi?
Mă duc să văd în geanta mea.
- L-ai văzut? - Nu.
- Ce crezi? - Tu ești șeful. Tu gândești.
- Poate că visai. - Am văzut pe cineva! Nu dormeam!
Uită-te la mine. Fața lui era acoperită cu o mască! Nu visam!
Am găsit niște calmante pe bază de plante.
Haide, nu-i nimeni aici.
Haide!
Probabil că este vreun localnic care își pierde timpul pe aici.
Uitându-se pe fereastră, cocoțat sus?
- Trebuie să plecăm de-aici! - Da, eu plec.
- Și eu mă duc. - Nimeni nu pleacă nicăieri.
Ce ai găsit?
Sunt niște structuri în copaci, dar sunt la distanță prea mare.
Vezi...?
Iată ce vom face.
Mâine dimineață vom urca până în vârful dealului,
să vedem dacă nu putem prinde un semnal la telefon,
ca să vină cineva să ne ia și să ne ducă înapoi la hotel.
- Bună idee, Harris. - Nu, nu este o idee bună.
Oricine pleacă, își va pierde postul.
- Nu-mi pasă, eu plec. - Da, și eu.
Îmi pare rău, dar are dreptate.
Să fac un ceai?
Bine, ascultați...
Jill, ia și te culcă. Și apoi, dimineața, dacă te simți la fel,
ei bine...atunci voi veni cu un plan de acțiune.
Mă simt la fel.
OK, ascultați toți.
Billy...vino-ncoace. Haide.
Am luat o decizie.
Vom aștepta.
Vom aștepta...Harris, vreau ca tu și cu Jill să vă duceți sus pe deal...
să...să vă duceți sus pe deal și... să vedeți dacă nu prindeți un semnal.
- Aduceți și șoferul...să vină să ne ia. - Ah! Minunat.
Am luat această decizie datorită situației de față...
și...și...datorită condiției sale.
Cât timp ei vor fi plecați, restul vor face puțină muncă de echipă.
Da!
Mișto.
Scuzați-mă! Bună...Aș vrea ca să fie foarte clar, înainte de a începe,
că "paintball-ul" este un sport de echipă. Bine?
Deci, fără figuri de genul "Rambo".
Repet. Fără nici un fel de figuri de genul "Rambo".
OKKKKKK !!
- Deci, cum merge proiectul tău? - Destul de bine, mersi.
Deci ce sunt alea? Mine terestre?
Nu sunt mine terestre. Sunt unități de imobilizare.
Desigur.
Și cum acționează ele? Te imobilizează într-un fel, nu?
Acționează la nivelul solului.
Nu aruncă în aer picioarele vreunui copil. Sunt "umane".
Ei nu mai spune. Chiar așa și sunt.
Ei bine...îmi pare rău, dar nu înțeleg cum în sec.XXI mai creăm acest gen
de arme îngrozitoare.
- Ghilotinele par mai umane. - Nu-i nimic uman în ghilotine.
Ei bine...Cel puțin acționează instantaneu.
Nu-i nimic instantaneu la ghilotine. Când capul tău este tăiat,
creierul tău mai este încă în viață pentru 2 sau 3 minute.
Ce...Vrei să spui că încă mai ești conștient după ce capul ți-e tăiat?
Vreau să spun că atunci când Maria Antoinetta a fost decapitată,
ea a simțit cum capul i se rostogolea în coș.
Ea a văzut cum sângele ei îi șiroia...
- Nu e adevărat. - E 100% un adevăr biologic...
- A avut vreun accident? - Nu știu...
- O, Dumnezeule! - Trebuie să-i luăm pe ceilalți.
Nu-l putem lăsa aici.
Putem?
Uite ce...Nu spun că îmi place de cineva în mod deosebit...
Spun că, dacă mi-ar place de cineva,
aș ști cel mai bine cum s-o abordez.
Și "combinațiile" sunt complicate în Anglia.
Despre ce vorbești?
Englezoaicele sunt ușuratice rău de tot.
Le faci cinste cu un lichior și te călăresc de n-ai aer.
Da?
Dar dacă nu e englezoaică? Dacă ea e franțuzoiacă sau spanioloaică sau...
americancă?
- Magie? - Da...
Deci, ce crezi?
Ei bine...Nu vreau să fiu nepoliticos, dar cred că ai șanse cât negru sub unghie.
Da...La asta m-am gândit și eu.
Hai arată-te! Ieși de după copaci, ticălosule!
Uită de chestia cu Magie.
Pentru că te-a părăsit... pentru că planurile tale au dat greș.
Te-a făcut să înnebunești... Te-a făcut confuz.
Te-a făcut să crezi că o iubești.
Ai dreptate. Oricum...cred că îi place de tine.
- Despre ce vorbești? - Hai, hai, hai!
Bună, frumosule!
Am câștigat! Sunteți morți.
Nu. Gloanțele au ocolit organele mele vitale. Am supraviețuit. E un miracol.
- Iată. - Nu mai suntem în siguranță.
Iată că vine arbitrul. A fost super!
Cred că ați încălcat câteva reguli.
Steve l-a împușcat pe Richard și el n-a murit.
Nimeni nu m-a împușcat.
Am împușcat pe cineva, dar n-a fost Magie.
Bine. Eu cred că cineva - și nu nominalizez pe nimeni -
s-a curățat de vopsea.
Și în regulament scrie clar că...
Este un război total și nu-i nici un regulament!
Au! Opriți-vă! Opriți-vă! Opriți-vă! Opriți-vă!
E chiar periculos!
Dacă primești una de aia în ochi, te-ar putea pocni ca o minge de ping-pong.
Nu e deloc amuzant! Doare!
Aștept mai multe de la niște persoane ca voi.
- Steve, pe partea cealaltă! - Repede!
Stai pe loc!
Nu trebuie să te miști!
Haide!
- Trage-ți piciorul! - Trage-l! Acum! Trage-l!
Trage-ți piciorul acum!
Acum!
Steve, idiotul dracului!
Trage-l! Trage-l!
- Dumnezeule! - Rahat!
Ține! Trebuie să oprim sângerarea.
Billy, dă-mi cureaua ta!
Vei fi bine! Trebuie să te calmezi, Gordon! Liniștește-te!
- Trebuie să oprim sângerarea! - Da.
Sunt peste tot!
Ce naiba se întâmplă aici?
Țineți-i mâna!
Mă ajuți?
Ce faceți!? Ce faceți!??
Steve! Steve!
Vei fi bine.
- Bine, oameni! În autocar! - Opriți-vă! Nu vă mișcați!
Ce naiba s-a întâmplat?
Sunt capcane peste tot!
Încearcă să ne ucidă, așa cum au ucis șoferul!
Șoferul este mort?
- Bine, haideți în autocar! - Cineva să ne ajute, vă rog!
Ce să facem? El poate că ne urmărește chiar acum.
Jill, nu ne ajuți!
- Și ce să facem cu piciorul acesta? - Trebuie să-l punem la rece.
- Se află un frigider în autocar! - Minunat! Mulțumesc.
Îți bați joc de mine?
Haideți!
- Haide! - Imediat.
- Mai repede! - E cât se poate de repede.
Steve, am nevoie de ceva care să-i acopăr piciorul.
Harris...încetinește! Cred că mergi prea repede.
Cineva să-mi dea ceva care să-i acopăr piciorul, pentru Dumnezeu!
Vino...
Jill?
O, rahat!
Cred că mi-am rupt mâna.
Billy...
Jill?
Trebuie să ne întoarcem la cabană.
Trebuie s-o găsesc pe Jill. Jill! Jill!
Mai încet! Cineva l-a ucis pe Harris, înțelegi?
De unde știi că n-o s-o omoare și pe Jill?
Acum...Mergem la cabană, ne închidem acolo până mâine și apoi vom pleca.
- Unde? - Nu știu.
Pune-l jos!
- Trebuie să ne închidem în casă. - Închideți totul!
E o porcărie! Totul e o porcărie a naibii!
Stai aici!
Ascultați-mă! N-am să stau aici ca să fiu vânat! E o nebunie!
Da, și ce sugestie ai tu ca să facem cu Gordon?
L-aș căra eu dacă ar fi necesar!
Mai încet! Care poveste despre aceste locuri este adevărată?
A mea nu era adevărată!
Ce poveste?
Că a fost un azil, că cineva care a scăpat, știa despre Palisade.
Dar cum de și-a dat seama?
Ei bine...autocarul nu era chiar discret.
Această poveste e un non-sens. Cine-a spus-o? Jill? Harris?
Știi câte povești de conspirație, ca firmă de armament ce suntem,
aud în fiecare an?
- Nu, Richard, câte? - Să-ți spun eu câte cred.
Niciuna!
Suntem o companie publică, cu membri în Consiliul de administrație
din ambele guverne.
Ei nu vor face nimic imoral.
Dacă ne certăm, lucrul acesta nu ne va ajuta să scăpăm, OK?
Ne-ai spus să lucrăm ca o echipă, și-acum e timpul pentru a începe!
Uitați ce...Ajutați-mă să fac rost de niște bucăți de lemn...
Avem nevoie de ele pentru a ne baricada.
- Bine. - Cu ce să le batem?
Nu știu...uitați-vă în geanta lui Gordon.
Crezi că poartă cu el ciocane și cuie?
Pentru numele lui Dumnezeu!
Băiat ascultător.
- Am niște tablete. - Ce fel de tablete?
De Ecstasy.
Minunat. Ia și petrece.
- Nu pentru mine, ci pentru el. - Ce vrei să spui?
Pentru a-l anestezia pentru un timp.
- Bine. - Gordon!
- Ia una din astea, te va calma. - Nu folosesc droguri.
E OK, dragă. Îți va anestezia durerea. O să te facă să te simți mai bine.
Ia una.
Ține. Bea...bea.
Ești bine?
Îmi pare de ce s-a întâmplat mai devreme.
Nu-i nimic.
Uite ce...Vreau să-ți spun ceva.
Uneori mă port ca un idiot, știi?
Spun lucruri când nu trebuie.
Rahat! Am uitat piciorul lui Gordon în autocar!
Îmi pare rău, amice.
- Te iubesc, Magie. - Desigur că mă iubești.
Vorbesc serios. Chiar te iubesc.
Ești sub efectul drogului.
Nu, nu e drogul. Eu te iubesc foarte, foarte mult, cu adevărat...
Și am iubit-o pe Jill. Chiar am iubit-o foarte, foarte mult pe Jill.
- Steve, ai ceva pentru dormit? - Nu.
Scumpo...Ți-am spus că te iubesc...
- Unde te duci? - La baie.
- Să te însoțesc? - Nu.
Nu-ți fă griji. Mă întorc imediat.
Dacă nu-l ducem la un spital, va muri.
Cred că...poate că...ar trebui să-l lăsăm.
Ce vrei să spui?
Cred că cea mai bună șansă de a supraviețui este
de a ajunge la drumul principal...
și a găsi ajutor.
Cred că e și cea mai bună șansă a lui Gordon.
Cred că...ar trebui să ne ducem.
Unde să mergem?
Ce s-a întâmplat?
Ușa această e deschisă.
- Gordon? Gordon? - Liniște!
Conspirații?
Ar trebui să ne întoarcem sus.
Magie?
Richard!
La naiba...!
Isuse!
Da. Ei bine...
Mi-ar fi fost ciudă să nu-l fi ucis atunci când am avut șansa.
Ei bine...Cred că ai dreptate.
Să nu vă mișcați!
- Avem o problemă. - Ei nu mai spune...
Nu, avem o altă problemă. Acesta era ultimul nostru glonț.
Puneți naibii armele jos!
Puneți jos armele sau vă zbor naibii ouăle!
Să mergem.
Opriți-vă.
Opriți-vă!
Ce faci?
Nu vă mișcați. Sunt mine. Tot locul e minat.
- Cum de știi? - Stau pe una din ele.
"CRM 114 - detonatoarea unui pluton militar" - e făcută de noi.
- O, rahat! - Da.
Unde e Billy?
Richard, ei vin!
Bine. Urmați pașii mei. Apoi săriți spre copaci.
Duceți-vă!
Haide.
Hei! Haideți! Haideți!!!
Aici! Haideți!!!
Sunteți simpatici.
Nu veți mai fi așa când o să-mi iau piciorul de pe asta.
Hei...Magie, Steve. Unde naiba ați fost?
A, d-nul Steve! Noi suntem Nadia și Olga, de la agenția de acompaniament.
Da, haideți toți. Să vă ia dracu.
Aici ne aflăm noi?
Ce faceți...?
- Ai fost pe lac? - Da.
- Sunt bărci acolo? - Da.
Atunci lasă prostiile și urmează-ne.
Îmi spune cineva, vă rog, ce naiba se întâmplă?
George...sunt vreo 5 sau 6 nebuni care ne urmăresc să ne ucidă...
Așa că ajută-ne sau du-te dracului.
Când ai spus "nebuni", te-ai referit la teroriști?
- Spune-le cum vrei. - Haide! Să mergem!
Stați așa! Nu mergem nicăieri.
De mult timp așteptam să încerc asta.
Dacă vor veni teroriștii, îi voi omorî.
- Să vedem dacă le vor place asta. - Super!
Unde sunt ticăloșii ăia?
Desigur! Înapoi!
Steve! Steve!
- Steve! - Unde ești?
Steve!
Sunt prinsă de un copac!
Steve, vine!
O, Dumnezeule! Nu!
Nuuu!
Dumnezeule! Steeeveee!!
Nuuuu!
Te rog...! Te rog...
Steve! Steve!
Te va durea.
Steve! Steve!
- Alo? Alo? Vorbiți engleza? - Engleza?
Da, engleza. Vreau să trimiteți după ajutor. Am nevoie de ajutor.
Dumnezeule...!
Nu...!
În patru?
Traducerea și adaptarea: LOVENDAL E-mail: ovidiu_iacob@yahoo.com
Verificarea textului: SHAKTI E-mail: red_roxana84@yahoo.com
www.subs.ro - Site-ul cu cele mai NOI SUBTITRĂRI!